-Nånting, löjtnant? -Nej, chefen.
Jag har provat alla stationer. Ingen bekräftar min anropssignal.
Prova GSK 783, underrymdsfrekvens 3.
Det är en signal för en privatsändare.
Jag är medveten om det. Prova den.
-Bedömning, mr Spock. -Som jag trodde.
Massvansinnet som förintar hela civilisationer-
-följer en nästan rak linje genom den här delen av galaxen.
Här borta: de antika civilisationerna.
Arkeologer gav oss information som tydde på att det började där.
För 200 år sen drabbades Levinius V av massvansinne.
Sen Theta Cygni XII. Den sista var Ingraham B för två år sen.
Och på tur: Deneva. Bones, vad är din teori om orsaken till det här?
Det finns ingen medicinsk orsak till det som hänt på planeterna.
Men det följer ett mönster, det går systematiskt från planet till planet.
Vi ser på sensorerna ett skepp som går rakt mot Denevas sol.
-Han brinner upp. -Kör ikapp.
Warpfaktor 8. Löjtnant Uhura, försök kontakta skeppet.
Det är en enmansfarkost av denevansk typ.
Han vet vad han gör. Han styr mot solen.
-Scotty, traktorstråle. -För långt bort.
Jag får kontakt, kapten.
Denevanska skeppet från Enterprise.
Kan du vända? Bekräfta.
-Vi kommer för nära solen. -Gå närmare.
Denevanska skeppet, vänd.
Hör du mig? Vänd. Bekräfta.
Yttre skrovtemperatur nu 250 grader och stiger.
-Han är för nära. -Vi med.
Skrovtemperatur 540 grader och stiger. Solens gravitation tilltar.
Jag lyckades. Den är äntligen borta. Jag är fri!
Han brann upp, kapten.
Vänd. 180 grader helt om.
Skrovtemperaturen faller.
Dragningskraften mot toleransnivån.
Utmärkt. Gå ner till underwarpfart.
Ta oss till Deneva.
Det denevanska skeppet flögs med vilje in i solen. Varför?
Det finns en möjlighet. Massvansinnet kan ha nått denna planet också.
Jag får inget svar på Deneva.
-Fortsätt försöka. -Ja, chefen.
Jim, din bror Sam och hans familj, bor de inte på den här planeten?
Rymden, den sista gränsen.
Detta är stjärnkryssaren Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: Att utforska okända, nya världar-
-att söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-att djärvt färdas dit ingen tidigare färdats.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 3287.2.
Massvansinnet vi har spårat i den här delen av galaxen-
-verkar redan ha drabbat Deneva.
Planeten koloniserades för 100 år sen och är en av galaxens vackraste.
Planetutvecklingen är normal.
Grundades som fraktbas i området.
De flyger regelbundet förnödenheter till asteroidbältet-
-och hämtar också last där.
Jag har gjort färden några gånger som teknisk rådgivare.
Inga federationskontakter på drygt ett år.
Kapten. Jag har fått kontakt med er privata sändare.
Kör det i högtalarna.
Kom fort. Hjälp oss. Jag har ont om tid. De får veta det. Snälla...
Aurelan, det här är Jim på Enterprise. Repetera ditt meddelande.
-Förbindelsen bruten. -Återupprätta den.
-Ledsen. -Jag vill inte höra ursäkter.
Återupprätta förbindelsen med sändaren.
Det går tyvärr inte just nu. De har slutat sända.
De besvarar inte min anropssignal.
Fortsätt anropa dem.
Jim, vet du vem den där kvinnan var?
Ja. Du hade rätt för en stund sen.
Min bror Sam bor på Deneva. Han är forskningsbiolog.
Den där kvinnan lät som hans fru Aurelan.
Sätt era fasrar på "förlama". Vi strålar ner i huvudstaden. Larmberedskap.
Mr Spock?
Uhura har inte fått fler svar på anrop.
Sensorerna visar det väntade antalet människor på planeten.
Men de är märkligt tystlåtna. Mycket lite aktivitet.
Jag vill ha dokumentation på allt som händer där nere. Nu åker vi.
Skicka.
Deneva har nästan en miljon invånare.
Det bor drygt 100 000 i den här stan. Var är alla?
De är här. I husen. Besynnerligt overksamma.
Min brors labb ligger där borta. De signalerade till oss en gång.
Det borde finnas nån där. Vi tar reda på vad som händer.
Chefen, flera människor närmar sig.
Försvinn! Vi vill inte skada er! Försvinn! Ge er iväg!
-Stick härifrån, snälla! -Bort härifrån!
Var beredda att skjuta. Eld!
-Hörde du vad de sa? -De var oroliga för vår hälsa.
De försökte slå oss med klubborna. Kolla dem, Bones.
Attityden stämde inte med det de gjorde.
-Minst sagt. -Nåt är fel, Jim.
Deras nervsystem...
Som medvetslös borde han bara ha rutinmässig autonom aktivitet.
Men jag får mycket höga värden, nästan som av våldsam stimulering.
Sprid ut er. Följ mig.
Vakten.
De är här!
Snälla, håll dem borta!
-Aurelan... -De är här!
Bones.
Aurelan, du är i säkerhet nu.
Är det här din bror, Jim?
Sam...
Det är min bror. Var min bror.
Jag beklagar, Jim.
Pojken är medvetslös, men han lever.
Peter?
Jag tar med pojken och hans mamma till Enterprise.
Jag kan inte göra mycket för dem här.
Gör klart att stråla upp.
McCoy till Enterprise, gör klart att stråla upp fyra personer.
-Kapten, jag förstår hur... -Ja, mr Spock.
Du hörde henne säga nåt om att "de" var här. Din gissning.
Lägg märke till ventilen. De försökte hindra nåt från att ta sig in.
-De lyckades inte. -Jag fattar inte.
Inga farliga livsformer ska finnas här. Våra sensorer visade inget konstigt.
Det stämmer. Jag förstår det inte.
Klart att stråla upp, kapten.
Jag vill ha dig ombord när din svägerska vaknar.
Ta befälet över patrullen, mr Spock. Jag vill ha svar på allt det här.
Jag kan inte ge dig orsaken förrän jag får plåtarna från labbet.
De har båda extremt ont. Jag sederade dem rejält.
Din svägerska har hög tolerans.
Medlet har inte påverkat henne mycket.
-Kan hon prata? -Ja.
Aurelan, det är Jim.
-Sam, han är... -Han är död.
Men din son lever.
Du måste hjälpa oss.
Du är här.
Det är du, Jim.
Ja, jag är här.
Du måste berätta vad som hände, Aurelan, med dig och de andra.
-De kom...för åtta månader sen. -Vilka?
Saker. Hemska saker.
Besökare hade med dem på sitt skepp från en planet. Ingraham B.
Vad för slags saker?
Inte besättningens fel.
Sakerna fick dem att flyga hit skeppet.
Aurelan, det är viktigt att du berättar. Vad för slags saker?
Inte deras fel.
När hon besvarar frågor är det som om hon kämpar för att få ut svaren.
Som om nåt utsätter henne för smärta för att stoppa henne.
De använder det för att styra oss. De sprider sig, Jim.
De använder oss som armar och ben.
De tvingar oss att bygga skepp åt dem.
Låt dem inte göra det!
Låt dem inte gå längre!
Min brors son...
Jag ska göra allt jag kan för att rädda honom.
-Rapportera. -Lugnt på gatorna.
Vi har inte sett fler denevaner.
De vi förlamade tidigare var borta när vi kom ut.
Har ni sett några varelser? Några utomjordingar?
Nej. Bara ljudet vi hörde.
Ett märkligt surrande. Vi skulle precis undersöka det.
Vi går och kollar vad det är. Sätt fasrarna på styrka 3, dödsstråle.
Vi letar efter nån slags varelse och vi vet redan att den dödar.
Bilda cirkel.
Otroligt. Den borde ha förintats av våra fasrar-
-och den syns inte på min tricorder.
Kapten, den ser inte ens riktig ut.
Det är inte liv som vi förstår liv.
Ändå lever den. Den existerar.
Och den klarar full faserstyrka.
-Vi tar risken att ta ombord den. -Det här kan vara en fälla. Vi sticker.
Den är borta. Kan du stå upp?
Spock, mår du bra?
Kaptenens loggbok, tillägg.
Varelserna har uppenbarligen tagit över alla invånare på Deneva.
Dr McCoy undersöker ett mystiskt sticksår-
-som varelsen lämnade på Spocks rygg.
Syster. Det är andra gången han vaknar ur narkosen.
Antingen spjärnar han emot eller så spjärnar nåt i honom emot.
Värdena har aldrig sett ut så där, inte ens på mr Spock.
Vi gör klart att sy ihop honom.
Syster!
-Det är väl inte allt du ska göra. -Miss Chapel.
Det finns mer av det i honom.
Om du inte kan assistera mig kalla hit en annan sköterska.
Men gör endera saken nu.
Hur är det med honom?
Ärligt talat vet jag inte om jag kan hjälpa Spock och din brorson.
Delar av nån slags levande vävnad.
Jag tog ut en från Spocks ryggrad-
den andra ur din svägerska. De är likadana.
Pojken är för svag för att röra.
Att jag tog bort vävnad stoppade inte smärtan, vad jag kunde se.
-Opererade du Spock i tid? -Nej, jag tog ut dessa för kontroll.
Hans kropp är full av dessa tentakler som växer i hans nervsystem.
-Min brorson? -Likadant.
När varelsen anfaller lämnar den en gadd som ett bi eller en geting.
Den lämnar en sån här i offrets kropp.
Det tar över offret mycket snabbt.
De är alltför hopslingrade för att tas ut med konventionell kirurgi.
Rekommendationer?
Ledsen, Jim. Labbet, forsknings- avdelningarna - vi är förbryllade.
Nej, jag gör det inte.
Bryggan från sjukan. Meddela dr McCoy att mr Spock nyss gick härifrån.
-Han yrar och kan vara farlig. -Säkerhetslarm.
Hitta och grip mr Spock. Han kan vara farlig.
Använd fasrar på "förlama" om ni måste.
Jag måste ta skeppet!
Jag måste...ta ner det!
Ta honom till sjukan. Spänn fast honom.
K-3-indikatorn visar smärtnivån. Titta nu när jag sätter på den.
Det är det han har gått igenom.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Inte konstigt att stackarna blir galna.
Ni behöver inte hålla mig fastspänd.
Jag behöver inte heller lugnande medel. Jag kan återgå i tjänst.
Förlåt för min svaghet tidigare när jag försökte ta över skeppet.
Jag förstod helt enkelt inte.
Vad finns det att förstå, mr Spock?
Jag är vulcan, doktorn. Smärta sitter i hjärnan.
Hjärnan kan kontrolleras.
Du är bara halvvulcan. Din människohalva då?
Den är mest till besvär, men den går att hantera.
Och varelsen med alla sina tusentals delar-
-pressar mig även i detta nu.
Den vill ha skeppet, men jag står emot.
Kan han styra det som han säger?
Vem vet, Jim? Jag vet hur mycket smärta varelsen kan utsätta honom för.
Men om han kan styra det timme för timme...
Jag har min egen vilja, kapten. Låt mig få hjälpa till.
Jag behöver dig, Spock.
Men vi kan inte ta några risker.
Vi håller dig fastspänd ett tag till.
Om du kan behålla kontrollen får vi se.
Om min brorson vaknar... Kommer han att gå igenom det?
-Ja. -Hjälp dem.
Jag struntar i vad det kräver eller kostar, du måste hjälpa dem.
Jim, glömmer du inte en sak?
Det finns över en miljon kolonister på planeten-
-som också är ditt ansvar. De behöver också din hjälp.
Jag är vulcan. Jag är vulcan.
Det finns ingen smärta.
Jag trodde att du skulle stanna på sjukan.
-Det stämmer. -Vart är du på väg?
Jag har ett ärende till planeten.
Stråla ner mig till samma koordinater som förut.
-Knappast. -Det är en order, mr Scott.
Ja, sir. Förlåt att jag inte lyder den.
Kapten sa att ingen fick transportera ner.
Stopp där, mr Spock. Annars söver jag dig garanterat.
Mr Scott i transportrummet här. Får jag tala med kaptenen.
Jag beordrade dig att stanna på sjukan.
Tills smärtan var borta. Den har avbrutits av mig.
Han sa att han skulle ner till ytan.
Din order var att ingen skulle stråla ner.
Medveten om mr Spocks beslutsamhet-
-tänkte jag det var bäst att hålla honom här tills jag fick dina order.
En varelse måste infångas och analyseras.
Vi hade ingen bra möjlighet att göra det när jag angreps.
Eftersom mitt nervsystem redan är påverkat, som doktorn påpekade-
-tror jag inte de kan göra mer med mig.
Det är löjligt. Mina patienter ska inte springa runt. Han ska ligga.
Jag har full kontroll över mig själv.
Det faktum att jag är här bevisar att jag inte behöver ligga.
Mr Spock...
Din logik är som vanligt omöjlig att komma ifrån.
Stråla ner honom. Håll kontakten.
Ge honom din faser. Han behöver den också.
Tack, kapten.
Skicka.
Jim, han är sjuk.
Kom inte med nån jäkla logik om att han är den ende rätte för jobbet.
Det behövs inte. Vi vet båda att han är det.
Stig in mina herrar.
Det här tycker ni nog är intressant.
Doktorn, ditt medicinska kunnande och din nyfikenhet är berömvärda-
-men jag försäkrar dig, jag mår bra.
Du kan måhända kontrollera smärtan, men du mår långt ifrån bra.
Oviktigt för tillfället.
Var snäll och titta.
Intressant, mina herrar.
En encellig varelse som liknar en stor individuell hjärncell.
Det hade besvarat många frågor.
Förstår ni vart jag vill komma?
Jag tror det. Det kan vara en cell i en större organism.
En otroligt stor organism.
Även om den inte är kopplad till de andra cellerna-
-är det en del av hela varelsen och styrs av helheten-
-och får styrka från helheten-
-vilket antagligen förklarar att den tål våra faservapen.
Den lever så annorlunda jämfört med allt annat levande vi känner till-
-att den kan ha kommit hit, planet efter planet, från en annan galax.
Från en plats där våra naturlagar inte gäller.
Så den kan bli svår att döda.
Men inte omöjligt, mr Spock.
Denevanen som flög in i solen skrek att han var fri.
Det ska vi jobba utifrån.
Vill ha en analys från medicin- och biologiavdelningarna inom en timme.
Ledsen, kapten. Jag har provat allt jag kan.
Strålning, intensiv värme, så hög som 5 000 grader.
Du ödslar tid.
Det måste döda varelsen utan att döda värden.
Det är just det. Saken dör inte.
Inte ens av hetta som hade bränt Spock och din brorson till aska.
Jag kan inte acceptera det, Bones.
Vi har 14 vetenskapliga laboratorier på skeppet.
Galaxens finaste utrustning och datorer.
Jag förstår din oro.
Dina känslor för Spock.
Att din brorson är den siste överlevande i din brors familj.
Nej, Bones. Det är mer än två liv som står på spel här.
Jag kan inte låta det sprida sig utanför kolonin.
Även om det innebär att vi måste döda en miljon människor där nere.
Kaptenens loggbok, stjärndatum 3289.8.
Jag står inför mitt livs svåraste beslut.
Om vi inte kan döda varelserna-
-utan att döda deras människovärdar-
-kommer mitt befälsansvar att tvinga mig att döda över en miljon människor.
-Mina herrar. -Jag ser inget annat val för dig.
Vi vet att den har ödelagt tre civilisationer. Kanske fler.
Jag vill stoppa den, men inte genom att döda drygt en miljon människor.
Däribland mig själv, doktorn.
Och kommendör Kirks unga brorson. Förståeligt nog upprörande.
Men efter denna planet har vi dussinet kolonier och miljarder människor.
Om fem döda människor räddar tio är det ett fynd. Är det din enkla logik?
Jag godtar inget av alternativen.
Jag kan inte låta den sprida sig-
-och jag dödar inte en miljon människor för att stoppa den. Jag vill ha svar.
Jag låter er dela mitt knepiga läge. Jag vill ha det tredje alternativet!
-Rapportera. -Ledsen.
Vi har gjort alla tänkbara tester.
Jag anhåller därför om att få stråla ner till planeten.
-Jag vill ha med mig din brorson. -Avslås.
Jag begär det inte lättvindigt.
Jag vet inte hur länge till jag kan motstå smärtan.
Men jag vet vad pojken får gå igenom om han skulle vakna.
Anhållan avslås.
Det måste finnas ett annat svar.
Nåt i solen dödade den där saken innan denevanen dog.
All right...
Ni har provat värme, strålning...
Vilka andra egenskaper har solen?
Den existerar och upptar utrymme.
Den har massa, därför gravitation.
Den omvandlar materia till energi.
Jim, vi har gått igenom det om och om igen.
Strålning, värme...
Men en sak har ni inte nämnt.
Den skiner. Den avger ett bländande ljus om man är nära nog.
-Ljus är inte dödligt. -Inte för oss.
Men på ytan stannade varelserna i skuggan.
Anta att de inte gömde sig. Anta att de är ljuskänsliga.
Ljus som från en sol på nära håll.
-En möjlighet. -Man kan inte flytta Deneva till solen.
Nej, men man kan flytta solens motsvarighet till Deneva. Mr Spock?
Det skulle faktiskt kunna göras.
En rad satelliter runt planeten med brinnande trimagnesit och trevium.
Jag kan rigga ett testrum i labbet, sätta vårt exemplar i den, men...
Bra. Då gör vi det.
-Dina siffror stämmer så klart. -Så klart.
Ljuset från solen där denevanen skrek att han blev fri-
-var 1,5 miljard candela per kvadratmeter.
Om det går kommer satelliterna att ge ljus med sån styrka-
-att de i mörklagda områden också påverkas.
-Klart, doktorn. -Sätt på era masker.
Klart.
Det gick! Vi kan göra det.
-Vad är det? Vi kan göra det. -Det funkade i ett labb.
Med varelsen utsatt för allt vi kan ge den.
Men de smittade människorna då?
-Jag vet inte, kanske... -Vi hinner inte med några kanske.
-Vi måste veta nu. -Men jag måste lägga...
Ja. Vi måste lägga nån smittad i det skenet.
Har du nån uppfattning om risken?
Vi måste kopiera förhållandena på planeten och Spock...
Kapten. Ni behöver en värd till nästa testets nästa steg-
-för att avgöra om varelsen kan drivas ut från kroppen.
Jag är det logiska valet.
Vet du vad så starkt ljus kan göra med dina synnerver?
Vi måste kopiera luminansen-
-som existerade i samma ögonblick som denevanen sa sig vara fri.
All right. Jag riggar upp ett par skyddsglasögon.
Det finns inga på planetens yta, doktorn.
Jag instämmer till fullo.
Tyvärr har ni båda rätt.
Det är det enda vi kan göra. Då så, mr Spock.
Mr Spock är flottans bästa sekond.
Börja.
Klart.
-Spock, mår du bra? -Varelsen i mig är borta.
Jag är befriad från den och smärtan.
Och jag är också helt blind.
Ett skäligt byte, doktorn. Tack.
Doktorn, resultatet av det första testet av varelsens kvarlevor...
Åh nej.
Vad är det?
Jag utsatte varelsen för hela ljusspektrat. Det var onödigt.
Jag tänkte inte på att bara ett slags ljus kunde ha dödat den.
Intressant. Som hundar reagerar på vissa ljud som människor inte hör-
-är varelserna känsliga för ljus som vi inte ser.
Menar du att Spock inte hade behövt bli blind?
Jag behövde inte använda det bländande vita ljuset alls, Jim.
-Spock, jag... -Doktorn, det var mitt val också.
Det är gjort.
Bones... Ta hand om honom.
Slutför utplaceringsvarvet, kapten.
210 ultravioletta satelliter nu i läge.
116 kilometers höjd, fast bana runt planeten.
Bra. Skannrar?
-Skannrar klara. -Utmärkt. Rorgängare, klar?
-Klar, chefen. -Satellitkontrollen från kapten.
Starta alla satelliter.
-Uppfattat. -Alla satelliter igång, kapten.
Mottar meddelande från en markstation.
-Rapportera. -Sakerna dör, chefen. Det fungerar.
Sjukan.
McCoy här.
Hälsa Spock att det gick.
Ja, kapten. Han blir glad när han hör det.
Bones, det var inte ditt fel.
-Spela in till högkvarteret. -Klar, chefen.
-Utomjordingarna har besegrats. -Kapten, titta. Mr Spock.
Du ser.
Blindheten var tillfällig, Jim.
Hans synnerver är inte som våra.
Det är medfött, kapten.
Den starka vulcanska solen har fått ett inre ögonlock att utvecklas.
Det fungerar som sköld mot starkt ljus.
Instinktivt. Vi brukar ignorera den, som ni ignorerar ert blindtarmsbihang.
Att återfå synen vore en emotionell upplevelse för de flesta.
-Du, förmodar jag, kände ingenting? -Tvärtom.
Jag reagerade mycket starkt.
Min första syn var dr McCoys ansikte när han stod lutad över mig.
Synd att blindheten inte stärkte ditt skönhetssinne.
Kan du lägga in en kurs mot stjärnbas 10, mr Spock?
Med nöje, kapten.
Ovanlig ögonfiness. Jag borde ha anat att han skulle hitta på nåt.
Vad sa doktorn?
Säg inte till Spock att jag sa att han är flottans bästa sekond.
Nämen tack, dr McCoy.
Du var så upptagen av hans ögon-
-att du glömde hans vulcanska öron.
-Framåt, warpfaktor 1, mr Sulu. -Warpfaktor 1, chefen.